מכירה מקוונת 42 - חב"ד
מכירת חב"ד מיוחדת לרגל חג הגאולה י"ט כסלו – ראש השנה לחסידות - יום בו יצא האדמו"ר הזקן רבי שניאור זלמן מליאדי ממאסרו ברוסיה הצארית
- (-) Remove רים filter רים
- (-) Remove אדמורים filter אדמורים
- (-) Remove hassidim filter hassidim
- אדמו (8) Apply אדמו filter
- וחסידים (8) Apply וחסידים filter
- רבנים (8) Apply רבנים filter
- אדמו"רים, (8) Apply אדמו"רים, filter
- rabbi (8) Apply rabbi filter
- rebb (8) Apply rebb filter
- rebbes, (8) Apply rebbes, filter
ספר שערי עבודה, "הנקרא בשם עבודת הבינונים", ה' שערים, והוא ביאור על ספר התניא מאת הרה"ק רבי אהרן הלוי סגל הורוויץ מסטרשלה (ר' אהרן מסטראשעלע). שקלוב, דפוס עזריאל זעליג בן יעקב, [תקפ"א 1821]. מהדורה ראשונה - נדפסה בחיי המחבר ר' אהרן מסטראשעלע.
ספרו השני שהדפיס בחייו, והוא ביאור לחלק "לקוטי אמרים" של ספר התניא; השער החמישי, הנקרא בשם "פתח התשובה", הוא ביאור ל"אגרת התשובה" - חלק ג שבתניא. "ספר שערי עבודה, הנקרא בשם עבודת הבינונים... כפי שרשי העבודה אשר קיבל מרבו רבינו הקדוש גאון תפארת ישראל... מוה' שניאור זלמן זלה"ה נבג"מ, ומיוסד על אדני פז ספרי זהר הק' וכתבי האר"י ז"ל" (מנוסח השער).
עותק חסר. [1], יב, יז-מט; נב; ע; ס; כב דף. חסרים 15 דף לאחר דף השער (עם לוח הטעות והקדמה). 16 ס"מ. נייר כחול. מצב טוב. כתמים, בהם כתמי רטיבות. קרעים קלים וסימני עש בדפים אחרונים. רישומים בדף המגן. כריכת עור ישנה, עם פגמים ובלאי (פיסת עור עם שם הספר מודבקת על השדרה).
הרה"ק רבי אהרן הלוי סגל הורוויץ (תקכ"ו?-תקפ"ט), "האחד המיוחד שבתלמידי רבינו הגדול... מו"ה שניאור זלמן נ"ע אשר יצק מים על ידו שלשים שנה ולא זז מחבבו עד שגילה לו כל תעלומות חכמתו וכל רז לא אניס ליה וכל דמיטמרן איתגליין ליה". מגיל י"ז שנים לא מש מאהלו של רבו האדמו"ר הזקן בעל התניא, והיה לאיש סודו וליד ימינו. כשעבר האדמו"ר הזקן להתגורר בליאדי בשנת תקס"ב, העתיק גם רבי אהרן את מקום מגוריו לשם, כדי להיות סמוך לרבו.
ברוב שנות הנהגת רבו היה ידיד נפש של בן האדמו"ר, רבי דוב בער האדמו"ר האמצעי מליובאוויטש. יחד הדריכו בעבודת ה' את הצעירים שנהרו לחצרו של האדמו"ר הזקן, ויחד חברו אגרות בענייני עבודת ה' לחסידים. בשנת תקס"ט לערך חל פירוד בינו לבין רבי דוב בער מסיבות שונות, וכן נוצר ריחוק מסוים בינו לבין רבו בעל התניא, ומפני כך עקר את דירתו מליאדי ושב לעיירת מולדתו אשווע. האדמו"ר הזקן שהצטער על עזיבתו, התבטא: "נקרו עין מראשי".
לאחר הסתלקות האדמו"ר הזקן בשנת תקע"ג, פרצה מחלוקת קשה בין ר' אהרן לבין האדמו"ר האמצעי על מהותה של חסידות חב"ד ותורתו של האדמו"ר הזקן - פולמוס עיוני בסוגיות עמוקות בענייני עבודת ה' ע"פ דרך חסידות חב"ד. אגרות, קונטרסים וספרים נכתבו ונדפסו על ידי שני הצדדים, בהם הראה כל אחד פנים לשיטתו ודרכו, וסתר את שיטת מתנגדו. בעקבות כך נפתחו שתי חצרות שהמשיכו את דרכו של בעל התניא. האדמו"ר האמצעי קבע את מקום מושבו בעיירה ליובאוויטש, ואילו ר' אהרן התיישב בעיירה סטרשלה, שם הנהיג את עדת חסידיו במשך ט"ו שנה לערך. כמה מגדולי תלמידיו של בעל התניא קבלו את דרכו של ר' אהרן, ובראשם ר' אברהם שיינעס חתנו של האדמו"ר הזקן ור' משה וילנקר.
בהיותו בסטרשלה החל להדפיס את ביאוריו בחסידות. בשנת תק"פ הדפיס בשקלוב את חיבורו הראשון "שערי היחוד והאמונה", ה' שערים, פתיחה והקדמה, והוא ביאור על "שער היחוד והאמונה" של בעל התניא. בשנת תקפ"א הדפיס את חיבורו השני, ספר "שערי עבודה", ובו ה' שערים, והוא ביאור לחלקים "לקוטי אמרים" ו"אגרת התשובה" שבספר התניא. בהקדמה לספרו "שערי עבודה" הוא מתפלמס באריכות עם שיטת האדמו"ר האמצעי. לאחר פטירתו נדפסו ספריו "עבודת הלוי" על התורה והמועדים, ובהם גם תשובות הלכתיות שהשיב לשואליו בעומק העיון (ראה פריט הבא - פריט 63).
ספר עבודת הלוי, דרושי חסידות על התורה וליקוטים, מאת הרה"ק רבי אהרן הלוי סגל הורוויץ מסטרשלה (ר' אהרן מסטראשעלע). [לבוב, תר"ב 1842]. מהדורה ראשונה.
שני חלקים בכרך אחד. חלק ראשון כולל דרושים על חומשים בראשית, שמות, ויקרא, הפטרות ומועדים; חלק שני ובו ליקוטים שונים, אגרות, הקדמות, ביאורים ותשובות בהלכה. שער נפרד לכל חלק.
חותמת וחתימת בעלות של הרב יהושע העשיל מענדעלזאהן אבדק"ק ווינאווע (טשכויב Wieniawa; עיירה סמוכה ללובלין), בדף המגן הקדמי [שמו וחתימתו מופיעים על תשובה משנת תרכ"ד לערך לצד חתימת רבי צדוק הכהן מלובלין].
[2], צג, [1]; עו; נו; [1], לה, [2], מה-קו דף. 24.5 ס"מ. מצב טוב. כתמים, בהם כתמים כהים. התכהות הנייר בכמה מקומות. קמטים וקרעים, בהם קרעים חסרים קטנים. רצועות דבק לחיזוק בשער ובדפים נוספים. סימני עש עם פגיעה מזערית בטקסט. חותמות. רישומים. כריכת עור חדשה.
הרה"ק רבי אהרן הלוי סגל הורוויץ (תקכ"ו?-תקפ"ט), "האחד המיוחד שבתלמידי רבינו הגדול... מו"ה שניאור זלמן נ"ע אשר יצק מים על ידו שלשים שנה ולא זז מחבבו עד שגילה לו כל תעלומות חכמתו וכל רז לא אניס ליה וכל דמיטמרן איתגליין ליה". מגיל י"ז שנים לא מש מאהלו של רבו האדמו"ר הזקן בעל התניא, והיה לאיש סודו וליד ימינו. כשעבר האדמו"ר הזקן להתגורר בליאדי בשנת תקס"ב, העתיק גם רבי אהרן את מקום מגוריו לשם, כדי להיות סמוך לרבו.
ברוב שנות הנהגת רבו היה ידיד נפש של בן האדמו"ר, רבי דוב בער האדמו"ר האמצעי מליובאוויטש. יחד הדריכו בעבודת ה' את הצעירים שנהרו לחצרו של האדמו"ר הזקן, ויחד חברו אגרות בענייני עבודת ה' לחסידים. בשנת תקס"ט לערך חל פירוד בינו לבין רבי דוב בער מסיבות שונות, וכן נוצר ריחוק מסוים בינו לבין רבו בעל התניא, ומפני כך עקר את דירתו מליאדי ושב לעיירת מולדתו אשווע. האדמו"ר הזקן שהצטער על עזיבתו, התבטא: "נקרו עין מראשי".
לאחר הסתלקות האדמו"ר הזקן בשנת תקע"ג, פרצה מחלוקת קשה בין ר' אהרן לבין האדמו"ר האמצעי על מהותה של חסידות חב"ד ותורתו של האדמו"ר הזקן - פולמוס עיוני בסוגיות עמוקות בענייני עבודת ה' ע"פ דרך חסידות חב"ד. אגרות, קונטרסים וספרים נכתבו ונדפסו על ידי שני הצדדים, בהם הראה כל אחד פנים לשיטתו ודרכו, וסתר את שיטת מתנגדו. בעקבות כך נפתחו שתי חצרות שהמשיכו את דרכו של בעל התניא. האדמו"ר האמצעי קבע את מקום מושבו בעיירה ליובאוויטש, ואילו ר' אהרן התיישב בעיירה סטרשלה, שם הנהיג את עדת חסידיו במשך ט"ו שנה לערך. כמה מגדולי תלמידיו של בעל התניא קבלו את דרכו של ר' אהרן, ובראשם ר' אברהם שיינעס חתנו של האדמו"ר הזקן ור' משה וילנקר.
בהיותו בסטרשלה החל להדפיס את ביאוריו בחסידות. בשנת תק"פ הדפיס בשקלוב את חיבורו הראשון "שערי היחוד והאמונה", ה' שערים, פתיחה והקדמה, והוא ביאור על "שער היחוד והאמונה" של בעל התניא. בשנת תקפ"א הדפיס את חיבורו השני, ספר "שערי עבודה" (ראה פריט קודם - פריט 62), ובו ה' שערים, והוא ביאור לחלקים "לקוטי אמרים" ו"אגרת התשובה" שבספר התניא. בהקדמה לספרו "שערי עבודה" הוא מתפלמס באריכות עם שיטת האדמו"ר האמצעי. לאחר פטירתו נדפסו ספריו "עבודת הלוי" על התורה והמועדים, ובהם גם תשובות הלכתיות שהשיב לשואליו בעומק העיון.
מהדורות ראשונות של שנים מספרי הרה"ג החסיד ר' יצחק אייזיק הלוי אפשטיין אב"ד הומיל (ר' אייזיק הומלער), הכוללים חמשה מתוך עשרה מהמאמרות שחיבר:
* מאמר השפלות והשמחה. [וורשא? תרכ"ח 1868]. מהדורה ראשונה.
חיבורו הראשון של ר' אייזיק הומלער שראה את אור הדפוס - "מאמר השפלות והשמחה, והוא מאמר אחד מעשרה מאמרות שהניח אחריו ברכה הרב הגאון החסיד... מהור"ר יצחק אייזק הלוי נבג"מ עפשטיין... אחד המיוחד מתלמידי אדמו"ר הגאון האלקי מהרש"ז נבג"מ [האדמו"ר הזקן] ותלמיד בנו אדמו"ר הגאון האלקי מהר"ר דוב נבג"מ [האדמו"ר האמצעי], ובמאמר זה עד סימן ל"ה גלי עמיקתא ומסתרתא בחכמת האמת... ומן סימן ל"ה יבואר ענין התפילה בדברים השוים לכל נפש" (מנוסח השער).
"נכון שהדפיסו אותו ונכון לעיין בו", כותב ה"מגן אבות" מקאפוסט אל נכד המחבר לאחר הדפסת "מאמר השפלות והשמחה", וממשיך ומספר: "ברגש קדש אזכרה ואחשבה אותן השעות היקרים מני פז... בעת אשר פה טהור כו' הטיף לי מבועין דנחלין עמיקין כו', ונפשי נקשרה בו כאשר הייתי עומד ויושב בביתו בצל חכמתו הרחבה מני ים". כמו כן, הוסיף ה"מגן אבות" וכותב כי "מאמר השפלות והשמחה" הוא בסגנון מאמרי החסידות של ר' אהרן מסטראשעלע.
מה; מב, [3] דף. 20.5 ס"מ. מצב טוב. כתמים, בהם כתמים כהים. חיתוך הדפים בשוליים אינו אחיד. חותמת בדף השער. כריכת עור חדשה.
* חנה אריאל, אמרות טהורות. ברדיטשוב, דפוס "שעפטיל", [תרע"ב 1912]. מהדורה ראשונה.
כולל ד' מאמרים: א) מאמר השבת. ב) מאמר הבדלה. ג) מאמר הברכות. ד) מאמר כללות התורה. עוד כולל הספר ליקוטים ודרושים שונים (ובהם ביאור ארוך לפרק ל"ג שבתניא), שאלות ותשובות, אגרות קודש, ועוד.
[1], עט; ה דף. 22.5 ס"מ. מצב טוב מאוד. כריכה חדשה.
הרב החסיד הגאון ר' יצחק אייזיק הלוי אפשטיין אב"ד הומיל (תק"ל-תרי"ז), מגדולי חסידי האדמו"ר הזקן, האדמו"ר האמצעי והאדמו"ר ה"צמח צדק", ומגדולי רבני דורו. העמיק בתורת רבותיו והוסיף ביאורים משלו. בחיבוריו "חנה אריאל" על התורה ומועדים, ובסדרת הספרים "עשרה מאמרות", שנדפסו כולם לאחר פטירתו, סלל דרך חדשה בהבנת תורת הקבלה ותורת חסידות חב"ד. בספריו מובאים שמועות ויסודות שקיבל מפי רבו בעל התניא, שאינם ידועים ממקורות אחרים. בסביבות שנת תקס"ה התמנה לרב בהומיל, ובה כיהן ברבנות למעלה מחמישים שנה. נוסף על משרת הרבנות עמד גם בראש כולל אברכים בעירו. לאחר פטירת רבו האדמו"ר האמצעי בקשו רבים מחסידי חב"ד להכתיר את ר' אייזיק לרבם, וכמעט שנענה להם וכבר לבש בגדי לבן, אלא שבסוף מיאן לקבל את עול ההנהגה. בשנותיו האחרונות נהג אמנם בגינוני אדמו"רות.
כמה מתשובותיו נדפסו בספרי גדולי דורו. נודע בכח ההיתר המיוחד שלו, והיה רגיל בפיו מאמר חז"ל: "כחא דהיתרא עדיף". חולל סערה בעולם הרבנות כשהתיר לאכילה דג בשם 'שאייטרע', שהיה מוחזק עד אז כדג טמא. היו רבנים שקבלו את ראיותיו והיו שחלקו על דעתו בתוקף (בהם האדמו"ר ה"צמח צדק"); "והגאון רשכב"ה רבינו עקיבא איגר זצללה"ה... התפלא על רחב בינת האדם הגדול הזה בתלמוד ובפוסקים, ואמר שלא האמין כמעט לשמועתו שכוכב מאיר כזה יאיר בשמי רוסיה הלבנה, וכבוד גדול חלק להרב רבי אייזיק... " (כנסת הגדולה, וורשא תר"נ, עמ' 20 מספירת הדפים השלישית).
ספר חנה אריאל, דרושים עמוקים על סדר פרשיות התורה, בדרך תורת חב"ד, מאת הרה"ג החסיד ר' יצחק אייזיק הלוי אפשטיין אב"ד הומיל (ר' אייזיק הומלער). ברדיטשוב, דפוס "שעפטיל", [תרע"ב 1912]. מהדורה ראשונה. חמישה חלקים בחמישה כרכים.
מאמרי ודרושי חסידות בדרך חב"ד, "אשר דרוש דרש... לפני יחידי סגולתו בשבתות ומועדים", על חמשה חומשי תורה והמועדים.
בליקוט ובסידור הכתבים, ובעריכתם, הגהתם והבאתם לדפוס, נטלו חלק שלושה מחסידי חב"ד לאדמו"רי קאפוסט וליאדי – ר' יעקב יואל סארקין אב"ד בקאראפ, ר' חיים אליעזר הכהן ביחובסקי ור' חיים מאיר היילמן (מחבר ספר "בית רבי"). הקדמת המדפיסים בראש חלק בראשית.
חמישה חלקים בחמישה כרכים.
* חלק ראשון (בראשית וחנוכה): [3], עה דף + [1] דף שער מעטפת.
* חלק שני (שמות ופורים): [1], עו דף.
* חלק שלישי (ויקרא, ל"ג בעומר ושיר השירים): [2] נא דף + [1] דף שער מעטפת + דף מעטפת חלק.
* חלק רביעי (במדבר): [2], סט דף.
* חלק חמישי (דברים ושו"ת): [2] נו; ו דף.
25 ס"מ. מצב טוב. כתמים, בהם כתמים כהים. חותמות. רישומים בודדים. כריכות עור חדשות ותואמות.
הרב החסיד הגאון ר' יצחק אייזיק הלוי אפשטיין אב"ד הומיל (תק"ל-תרי"ז), מגדולי חסידי האדמו"ר הזקן, האדמו"ר האמצעי והאדמו"ר ה"צמח צדק", ומגדולי רבני דורו. העמיק בתורת רבותיו והוסיף ביאורים משלו. בחיבוריו "חנה אריאל" על התורה ומועדים, ובסדרת הספרים "עשרה מאמרות", שנדפסו כולם לאחר פטירתו, סלל דרך חדשה בהבנת תורת הקבלה ותורת חסידות חב"ד. בספריו מובאים שמועות ויסודות שקיבל מפי רבו בעל התניא, שאינם ידועים ממקורות אחרים. בסביבות שנת תקס"ה התמנה לרב בהומיל, ובה כיהן ברבנות למעלה מחמישים שנה. נוסף על משרת הרבנות עמד גם בראש כולל אברכים בעירו. לאחר פטירת רבו האדמו"ר האמצעי בקשו רבים מחסידי חב"ד להכתיר את ר' אייזיק לרבם, וכמעט שנענה להם וכבר לבש בגדי לבן, אלא שבסוף מיאן לקבל את עול ההנהגה. בשנותיו האחרונות נהג אמנם בגינוני אדמו"רות.
כמה מתשובותיו נדפסו בספרי גדולי דורו. נודע בכח ההיתר המיוחד שלו, והיה רגיל בפיו מאמר חז"ל: "כחא דהיתרא עדיף". חולל סערה בעולם הרבנות כשהתיר לאכילה דג בשם 'שאייטרע', שהיה מוחזק עד אז כדג טמא. היו רבנים שקבלו את ראיותיו והיו שחלקו על דעתו בתוקף (בהם האדמו"ר ה"צמח צדק"); "והגאון רשכב"ה רבינו עקיבא איגר זצללה"ה... התפלא על רחב בינת האדם הגדול הזה בתלמוד ובפוסקים, ואמר שלא האמין כמעט לשמועתו שכוכב מאיר כזה יאיר בשמי רוסיה הלבנה, וכבוד גדול חלק להרב רבי אייזיק... " (כנסת הגדולה, וורשא תר"נ, עמ' 20 מספירת הדפים השלישית).
מהדורות ראשונות של שנים מספרי הרה"ג ר' הלל הלוי מאליסוב אב"ד פאריטש ובאברויסק (ר' הלל פאריטשער):
* ספר לקוטי ביאורים – ביאור על "קונטרס ההתפעלות" לאדמו"ר האמצעי. וורשא, תרכ"ח 1868. מהדורה ראשונה של הפירוש "ליקוטי ביאורים".
"קונטרס ההתפעלות" נכתב בשנת תקע"ד על ידי האדמו"ר האמצעי, והוא עוסק בביאורם של חמישה סוגי "התפעלות" בעבודת השם. כמו כן מאריך האדמו"ר האמצעי לבאר מהי "התפעלות חיצונית" ממנה יש להתרחק. הקונטרס נכתב כמענה לשיטתו ולדרכו המנוגדת של האדמו"ר רבי אהרן הלוי מסטרשלה (ר' אהרן מסטראשעלע) בסוגיית ה"התפעלות". בספר שלפנינו נדפס "קונטרס ההתפעלות" (בשינויי נוסח מהמהדורות שקדמו לו) במרכז הדף, וסביבו נדפס הפירוש "ליקוטי ביאורים". הפירוש מחולק לשניים: "מהדורה קמא" ו"מהדורה תנינא". פירוש "ליקוטי ביאורים" נדפס כאן גם על מספר פרקים מ"שער היחוד" ועל ההקדמה לספר "דרך חיים" – מחיבורי האדמו"ר האמצעי. על החיבור "ליקוטי ביאורים" כתב רבי פנחס, נכדו של רבי הלל: "שנת תרכ"ז [צ"ל תרכ"ח] יצא לאור בוורשא ספר ליקוטי ביאורים, והוא לשונו הזהב ממש, נעתק מפי כתביו" (הקדמה ל"פלח הרמון" על בראשית, ווילנא תרמ"ז).
[1], סז; נב דף. 20 ס"מ. מצב טוב. כתמים, בהם כתמים כהים, ובלאי (בעיקר בדפים האחרונים). שני דפים מנותקים. כריכת עור חדשה.
* ספר פלח הרמון, מאמרי חסידות על חומש בראשית וחנוכה, בדרך חסידות חב"ד. ווילנא, דפוס ש"י פין, א"צ ראזענקראנץ ומ"מ שריפטזעטצער, [תרמ"ז 1887]. מהדורה ראשונה. שני שערים.
הסכמות נכדי ה"צמח צדק": בני האדמו"ר המהר"ש הרז"א ור' מנחם מענדל, בני המהרי"ל ה"מגן אבות מקאפוסט" ורבי שמריה נח מבאברויסק, המהרי"ד מליאדי וגיסו רבי לוי יצחק גוטרמן, רבי מרדכי (בן ר' ברוך שלום) שניאורסון, וכן הסכמות מגדולי הרבנים, בהם הסכמת רבי אברהם דוד לאוואוט, זקנו של הרבי מליובאוויטש.
VIII עמ', קמ דף. 25.5 ס"מ. מצב טוב. כתמים ובלאי קל. כריכת עור חדשה.
הרה"ג הרה"ח המשפיע ר' הלל הלוי מאליסוב אב"ד פאריטש ובאברויסק (תקנ"ה-תרכ"ד), מגדולי חסידי האדמו"ר האמצעי והאדמו"ר ה"צמח צדק" מליובאוויטש. בתחילת דרכו היה תלמיד בנגלה של האדמו"ר רבי אברהם דב אב"ד ז'יטומיר ואווריטש בעל "בת עין", ותלמידו בחסידות של האדמו"ר רבי מרדכי מטשרונוביל. באמצע שנות התק"ע הגיע לידיו ספר התניא, וכן נזדמן לו לפגוש בחסיד אדמו"ר הזקן ר' זלמן זעזמיר, שביאר לו את תורת רבו בעל התניא "והריחו ביראת השם ואהבתו ע"פ דרך חסידות חב"ד". מאורעות אלו חוללו מהפך בנפשו עד שקם ונסע אל האדמו"ר האמצעי בליובאוויטש, "ומני אז לא מש מאהלו ולא זז מלחבב דבריו". לאחר הסתלקות האדמו"ר האמצעי בשנת תקפ"ח נעשה חסידו של האדמו"ר ה"צמח צדק", והיה נוסע אליו פעמיים בשנה, לחנוכה ולחג השבועות, "והיה שותה בצמא דברי קדשו". בסביבות שנת ת"ר החל לכהן ברבנות העיר פאריטש, ובערך בשנת תרי"ב התמנה לרב הקהילה החסידית בבאברויסק. מכתביו נדפסו לאחר פטירתו סדרת הספרים "פלח הרמון", בהם מאמרים ששמע מרבותיו, עם ביאורים משלו לדבריהם, וכן מאמרים משלו שמיוסדים על תורת רבותיו.
בהוראת האדמו"ר האמצעי והאדמו"ר ה"צמח צדק", ר' הלל היה נוסע בחודשים אב ואלול אל המושבות היהודיות שבפלך חרסון, "לקבץ גשמיות ולזרוע רוחניות". בפלך זה התיישבו חסידי חב"ד רבים, שהיו איכרים ועסקו בעבודת אדמה. מחמת ריחוקן של אותן מושבות מליובאוויטש, התרחקו רבים מהם מדרכי החסידות ומעבודת ה'. ר' הלל היה מבקר באותן מושבות, חוזר בפני היהודים הפשוטים מאמרי חסידות ומקרבם ומעוררם לעבודת ה'. עסק רבות גם בצרכי צדקה עבור פדיון שבויים ועבור החזקת מטבחים כשרים לחיילים יהודים בצבא הצאר. במשך הזמן החל לנהוג בגינוני אדמו"רות ורבים שיחרו לפתחו, נעזרו בעצותיו ונושעו בתפילותיו. ידידו ר' אייזיק האמלער התבטא פעם אודותיו: היה איכר ונעשה רופא. תלמידו רבי אברהם דוד לאוואוט (זקנו של הרבי מליובאוויטש) כותב עליו: "וראיתי ממנו דברים נפלאים אשר ה' היה בעזרו שלא להשיב דבריו ריקם, גם בעניני גשמיות בבני חיי ומזוני". נכדו רבי פנחס, המו"ל של "פלח הרמון" כותב בהקדמתו: "הפלגת צדקתו וחסידותו לא יכילנו הכתב. הוא היה ענו חסיד ומדקדק במצוות וזהיר בהם עד קצה האחרון, וגם על דקדוק קל של דברי סופרים וחומרות הפוסקים או על הנהגה טובה שהנהיג בנפשו, מסר נפשו כעל החמורות... הוא היה האחד המיוחד אשר הקריב את נפשו כליל על מזבח האהבה לאחיו בני עמו, בין על הכלל בין על הפרט, בין בהטבת מצבם החומרי ובין בתיקון מעמדם הרוחני".
כתב יד (4 עמ'), הגהות והערות בחסידות מאת הגאון החסיד ר' אליהו יוסף ריבלין מדריבין בעל ה"אהלי יוסף", מגדולי חסידי ותלמידי האדמו"ר האמצעי והאדמו"ר ה"צמח צדק" מליובאוויטש. שנות הת"ר בקירוב.
גליון מקופל לשניים – ארבעה עמודים, כתובים בכתב ידו הקטן והצפוף של ר' אליהו יוסף ריבלין. ביאורים וציונים בחסידות, עם הגהות והוספות בשוליים. כולל הפניות וציונים לדרושי ה"צמח צדק" בחסידות, ובהם הפניות לדרושיו שבכתי"ק. ככל הידוע לנו תוכן הגיליון לא נדפס.
הרבי מליובאוויטש מכנה באחת מאגרותיו את כתביו של ר' אליהו יוסף כ'כתבי קודש': "עלה גוף כתב יד קודש מהרא"י ז"ל ריבלין" (אגרת ב'תתמא).
[1] דף מקופל (4 עמודים כתובים). 14.5 ס"מ בקירוב. מצב טוב-בינוני. קרעים חסרים בשולי ובתחתית הדף, עם פגיעה בטקסט במספר מקומות. כתמים ובלאי.
הגאון החסיד ר' אליהו יוסף ריבלין נולד בעיר אולע, לערך בשנת תקס"ה, לאביו החסיד ר' אריה ליב מאולע (מחסידי אדמו"ר הזקן, אדמו"ר האמצעי וה"צמח צדק"), ולאמו, בת החסיד ר' צבי הירש מאולע (מחותנו של האדמו"ר הזקן, חותן בנו רבי משה). גם אביו וגם אמו היו מגזע משפחת ריבלין המפורסמת מצאצאי רבי משה רבק'ש בעל "באר הגולה". בעל ה"בית רבי" מספר: "תחלה היה מסתופף בצל קדושת הרה"ק משטראשיעליע נ"ע אך אח"כ מהשם היה נסבה שהתקשר לרבינו [האדמו"ר האמצעי]. והרה"ק משטראשיעלע כשמעו זאת אמר שהוא מוחל לו כי הוא יודע בו שכל מעשיו לש"ש. אחר פטירת רבינו היה איזה שנים שלא התקשר לאדמו"ר בעל צ"צ נ"ע. אך אח"כ התקשר אליו בכל עוז ותעצומות והיה שותה בצמא דברי קדשו. היה גאון בנגלה ובחסידות...". התגורר בתחילה בעיר בדריבין, שם עמד בראש הכולל שייסד ה"צמח צדק" בעיר. בהמשך עבר לזמן קצר לפולוצק ושימש שם רב ומשפיע לקהל החסידים. בשנת תר"ז לערך עלה בציווי ה"צמח צדק" לארץ ישראל וקבע את מושבו בירושלים. שימש כרב חסידי חב"ד: "בנקיון כפים שרת את אחיו בני כולל חב"ד" (הלבנון, שנה שניה, גליון מס' 16, עמ' 245). הקים את בית הכנסת "צמח צדק" בירושלים, והיה ממנהליו של "כולל חב"ד" בארץ ישראל. זכור הוא אצל בני ביתו כעוטה בגדים לבנים וזקנו לבן וארוך ו"תוארו כמלאך אלוקים" (הקדמת "אהלי יוסף" על הש"ס). נפטר בי"ב תמוז תרכ"ה ומנוחתו כבוד בחלקת החסידים שבהר הזיתים.
הותיר אחריו בכתב יד חידושים רבים בהלכה ובחסידות: "צרורות צרורות כתבי יד קדשו, נחמדים מפז, נכוחים ומבינים... ראינו הרבה ניירות כתבי יד קדשו מרזי התורה המצויינים ומסומנים על תורת כ"ק אדמו"ר [ה"צמח צדק"]" (הקדמת "אהלי יוסף" על קדוש השם).
מחידושיו הנדפסים: "אהלי יוסף" - חלק א' על דיני קדוש השם ועוד (ירושלים, תרכ"ח), וחלק ב' על הש"ס (ירושלים, תשט"ז); ועוד.
מתלמידיו המפורסמים: ר' שניאור זלמן פרדקין, "הגאון מלובלין" בעל ה"תורת חסד"; ר' אברהם דוד לאוואוט אב"ד ניקולייב וזקנו של הרבי מליובאוויטש; ר' יחזקאל יאנווער, מחסידי המהרי"ל וה"מגן אבות" מקאפוסט; ר' נפתלי הירץ קלצקין; ועוד מגדולי חסידי חב"ד.
גליון מקופל לשניים – ארבעה עמודים, כתובים בכתב יד, שני כותבים שונים. הדרוש נדפס בשינויים בספר "אור התורה– מאמרז"ל וענינים", דרוש [ספירות (שלש שיטות)], אות ה' וחלק מאות ו' (עמ' רסד-רסז).
[1] דף מקופל (4 עמודים כתובים). 17.5 ס"מ בקירוב. מצב טוב. כתמים וכתמי רטיבות. קרעים ובלאי קל.
ספר קצות השלחן, חמישה חלקים, ביאור וקיצור להלכות שולחן ערוך אורח חיים, על פי פסקי האדמו"ר הזקן והאדמו"ר ה"צמח צדק", מנהגי חסידי חב"ד וליקוט מהלכות מדברי הפוסקים האחרונים. ירושלים, [תרפ"ו]-תרצ"ה [1926-1935]. מהדורה ראשונה. חמישה חלקים בחמישה כרכים.
הסכמות: האדמו"ר הריי"ץ מליובאוויטש, הרב מנחם מענדל נאה, הרב דוד צבי חן, הרב שלמה יהודה לייב (שיל"א) אליעזרוב, גאב"ד העדה החרדית הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב אליהו קלאצקין, ואחרים.
חמישה חלקים בחמישה כרכים.
* חלק ראשון (תרפ"ו): [4], פא, [2] דף.
* חלק שני (תרפ"ח): [3], קו, [2] דף.
*חלק שלישי (תרצ"א): [4], עה, [1] דף.
* חלק רביעי (תרצ"ג): [4], סב דף.
* חלק חמישי (תרצ"ה): [4], סח דף.
13 ס"מ. מצב טוב. כתמים קלים. סימני עש קלים בחלק ראשון. חותמות הרב יצחק אליעזר בענקאוויטש. כריכות חדשות, תואמות.
הרה"ג ר' אברהם חיים נאה (תר"נ-תשי"ד), מחשובי חסידי ורבני חב"ד, מראשי כולל חב"ד בארץ ישראל, ורב שכונת הבוכרים בירושלים. חבר הנהלת "העדה החרדית" וממקימי "אגודת ישראל" בארץ ישראל. בצעירותו היה בן בית אצל ה"שדי חמד", הרב חיים חזקיה מדיני, שהשתעשע עמו רבות בלימודו. בשנת תרע"א נסע בשליחות האדמו"ר הרש"ב לעיר סמרקנד שבאוזבקיסטן וכיהן שם כרב על מקומו של דודו הרב שיל"א אליעזרוב. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוגלה למצרים, שם ייסד ישיבה לגולים. היה בין מלוויו של האדמו"ר הריי"ץ בעת שהותו בירושלים בשנת תרפ"ט, וקיבל ממנו בהזדמנות זו את הסכמתו לספרו "קצות השלחן". מחבר סדרת הספרים "קצות השלחן" (תשעה חלקים), "קונטרס השיעורים", וחיבורים נוספים בהלכה. עיקר פרסומו על שיטתו בגודל מידות השיעורים (מכונה בשל כך גם "בעל השיעורים"), ומרבית חסידי חב"ד נוהגים על פי דעתו.